Skåda mannen när han blir en legend! Capuas nya mästare! Spartacus!
- Han stod inte själv mot Theokoles. - Crixus är inte bortglömd.
Jag hörde honom viska till Pietros att de skulle köpa sig fria.
Nu är du fri.
- Barca köpte sin frihet, förstår du? - Ja, Domina.
- Jag skulle få följa med honom. - Priset för er båda var för högt.
- Några nyheter om min hustru? - Hittad.
- Hon närmar sig under tiden vi pratar. - De attackerade från ingenstans.
Jag höll mitt ord. De har återförenats.
Jag är här.
Svensk text: SSG - SweSUB Group © memnock, FRiEND, Incubator och Skaggs
www.SweSUB.nu - Välkommen in och hälsa på...
Det var...
...kraftfullt.
- Du ser ut att kunna klara av det. - Jag är ganska härdad.
- Jag måste gå, far blir orolig. - Det borde han bli.
- Jag måste gå. - Då krossar du mitt hjärta.
- Be mig stanna. - Stanna.
Be mig...med mitt namn.
Du kan inte ens mitt namn, eller hur?
Sura. Jag heter Sura.
Sura. Lika vackert som kvinnan själv.
- Jag heter... - Alla vet vem du är.
- Är jag så hemsk? - Den värsta.
- Varför ligga med nån med sånt rykte? - Gudarna visade mig till din säng.
- Gudarna? - De kom till mig...i mina drömmar.
- De visade mig mannen du kan bli. - Kan?
- Med rätt vägvisning. - Vad sa gudarna mer om min framtid?
Att du aldrig kommer att älska en annan kvinna.
Hjärtat väger tungt. Så mycket hopp för en återförening...-
- ...som får ett sånt bittert slut. - Hur kan det bli så?
Det är mitt fel.
Vägen från Neapolis är känd för att vara förrädisk. Jag skulle tredubblat vakten.
Jag skulle ha avvaktat med att släppa Barca fri och skickat med honom också.
- Ber till gudarna att de förlåter mig. - Nej!
Du höll ditt ord. Felet ligger hos de som tog hennes liv.
Och hos Claudius Glaber, som dömde henne till slaveri.
Vi kan inte ändra det förgångna. Vi måste se framåt.
Du är regnbäraren. Dödsslaktaren.
Tillsammans ska vi etsa fast namnet Spartacus på historiens pelare.
Spartacus... Det är inte vad hon kallade mig.
- Det är inte mitt namn. - Det är det nu.
I nästan ett år har du låtit mig leta efter den där thrakiska kvinnan.
- Varför skulle jag döda henne? - En olycklig nödvändighet.
Jag hoppas summan är tillräcklig?
Om nån mer "nödvändighet" dyker upp... räkna då med min hjälp.
En stor kostnad för att få henne levererad död.
Du kunde ju ha sagt att hon försvunnit.
Hon var hans liv. Hjärtat som slog i hans bröst.
En sån man skulle inte tro på att hon försvann om han inte själv såg det.
Det var det enda sättet.
Ett som du kunde ha berättat att du skulle göra.
Jag vill hålla sånt blod från de här händerna, som jag har sagt.
De håller dina. Blir de inte nerfläckade av beröringen?
Det har varit för mycket dödande nu. Jag ska ägna mig åt respektabla ting.
Med frun ur tankarna, ska Spartacus bli en gladiator världen aldrig har skådat.
Han har besegrat Theokoles. Tänk vad han kan göra om han bara fokuserar på seger.
Du blir den störste gladiatorägaren i republiken.
Med den titeln klättrar vi bortom vår samhällsställning. Bortom Capua.
Kanske ända till senaten.
Håller febern honom fortfarande?
Jag vill veta om läget förändras.
- Kan vi prata, Doctore? - Pietros.
Fåglarna i Barcas cell... Vad ska jag göra med dem?
- Gör vad du vill. - Vi skulle släppa dem när vi blev fria.
- Skulle du också frias? - Därför pratade han med Dominus.
Ashur sa att det var för dyrt för oss båda.
Han hjälpte till att förhandla priset. Kan jag få behålla dem?
Fåglarna?
- Det går bra. - Tack.
Det där är dumt.
Om vakterna skulle se dig med den.
Vad kan de göra mig som inte redan är gjort?
- Jag skulle aldrig ha lämnat henne. - Du lämnade henne inte.
- Hon togs ifrån dig. - Innan jag gick iväg för att kriga...-
- ...bad hon mig att stanna. - Du gjorde det du trodde var rätt.
För att skydda henne.
Du borde kasta den över klippan. Bäst att sluta med såna tankar.
Var försiktig med den, den kostar mer än du är värd.
Nu är snart vårt hus äntligen beboeligt igen.
Luta din båge högre. Vi siktar på himlen. Batiatuspalatset!
Där ämbetsmännen knäar för att suga kuken på min lycka!
De får stå i kö...
Crixus?
- Ligg stilla. - Bäst att lyda rådet.
- Ett tag trodde vi du skulle dö. - När ska jag strida igen?
När ska jag strida igen, säger han. - Bry dig bara om att återhämta dig.
Publiken kommer återigen ropa namnet Crixus. - Jag vill prata.
Det skulle vara fel av mig att besöka dig på skolan.
Du ska veta att mina tankar är hos dig.
Jag kommer att skicka min slav Naevia för att betjäna dina behov.
Vila nu. Oroa dig inte för nåt.
Dina svärd för träningen, mästaren.
Dagens träning börjar! Para ihop er!
Svärd och sköld. - Spartacus!
Du möter mig.
Din hustrus bortgång var beklaglig. Likaså dina planer på att rymma!
Jag har inte druckit vin på många år, men en liten kopp rubbar inte mig.
Valet var att se dig somna... eller att aldrig vakna.
Segern över Theokoles är orsaken till att Batiatus inte känner till förräderiet.
- Mästare eller ej, du ska korsfästas. - Håll då tyst och få det gjort!
Nästa gång du försöker att fly... är det bäst att du dödar mig.
Gode Mercato! Ursäkta röran, jag hoppades bli klar innan din ankomst.
- Det går bra för dig. - För hela Capua sen regnet kom.
Tiden är knapp. Låt oss göra affärer.
Jag har bokat sex av dina män till mina spel, för att hedra familjens historia.
- Det gjordes upp före Vulcanalien. - Det minns jag som igår.
Som höjdpunkt hade jag tänkt mig en rekreation av Roms seger över Maedi.
De blev slaktade för sin fräckhet av min farfar, Marcus Minucius Rufus.
Ett namn som kommer att leva länge.
Jag hade tänkt mig Crixus som mannen som ledde anfallet.
Crixus återhämtar sig ännu efter striden med Theokoles.
- Gnaeus kanske? - Jag har funderat lite på Spartacus.
Han är efterfrågad. Då skulle jag nog behöva ta 40 procent extra.
- Ingår fångar som får spela thraker? - Ja.
Jag vill annonsera över hela Capua: "Spartacus: Theokoles dräpare!"
För att hedra min farfar. Det blir en stor dag.
Pietros! Hämta mer vatten.
Nu!
Jävla svin! Som han tafsar på grabben.
Det är Barcas fel, som lämnade honom.
- Är det levererat? - Som lovat.
Ett brev till min hustru.
- Du är tålmodig. - Ja...
- Har du med dig hennes svar? - Hon gav mig inget.
Hon insisterade att få leverera meddelandet själv.
- Hur kom du in? - Ashur pratade med Batiatus åt mig.
- Tog han betalt för tjänsten? - Han skulle ta det med dig.
Vem bryr sig om pengar på en dag som denna?
Pojken har blivit enorm.
Hans mor än mer vacker.
Jag saknar smaken av dina läppar.
Brevet kom som en överraskning.
Varje dag ber jag om att inte få höra om din död på arenan.
Vi skulle inte skicka brev, Aurelia.
För att hålla er borta härifrån, och för att jag ska koncentrera mig.
- Vad har förändrats? - En vän. Hans förlust.
En vän? Är du rörd över en vän?
Jag är rörd över behovet av att träffa min hustru.
För att veta att hon är äkta, och inte bara en desperat mans dröm.
Om ett år är mina skulder betalda. Vi kan börja om igen, tillsammans.
- Vi skulle bara ha gett oss av. - Det finns ingen ära i det.
Ära? Var är äran i alla risker du tar?
Var är äran i att lämna din familj?
Jag ska åtgärda alla misstag jag gjort. Jag ska vara den man som du förtjänar.
Från och med nu är mitt liv ditt, ingen annans.
- Jag är gravid. - Gravid?
Vad menar du?
Din frånvaro har varit svår. Pengarna du skickar räcker knappt till mat.
- Titus erbjöd sin hjälp. - Titus?
En bekant från marknaden.
- Särade du på benen som tack! - Nej! Jag såg honom bara som en vän.
- Han tvingade sig på mig. - Varför stoppade du honom inte?
Var fanns du, Varro? Var fan var du?!
Jag stred för oss.
Precis som du skulle ha gjort.
Batiatus hus är fullt av mästare. Fäder, farfäder...
Snart står du ibland dem. Jag ska låta dig bli avbildad i sten.
Det är en ära, Dominus.
Mercato insisterar att du ska bli frontfigur under hans spel.
Du ska spela hans beryktade farfar, Marcus Minucius Rufus!
- Känner du till honom? - Min far berättade om honom.
- Du ska bära hans egen rustning. - Vår fiende?
Sex dödsdömda fångar, fast i den barbariska svärmen av thraker.
Det blir storslaget, med dig i skinande hjälm.
- Jag tänker inte slåss. - Det var ingen fråga, det var en order.
Jag klär inte ut mig till romare och låtsas slakta mitt eget folk.
Det är dags att släppa det förflutna. Du är inte längre thraker.
Du är menad att göra stordåd, Spartacus.
Acceptera stigen som gudarna har placerat dig på.
Ditt sinne är täckt av sorg. Du måste frigöra det.
Du baddar mig som om jag var ett barn.
Du måste vila. Ligg stilla. Du sliter upp dina sår.
- Jag kan inte ens resa mig upp. - Tids nog...
- Alltid en gladiators fiende. - Men en vän till oss nu.
Domina har låtit oss vara tillsammans. Vi får se det från den ljusa sidan.
Crixus... Du lever.
Mina böner är besvarade.
Jag hade hellre varit med mina män.
- Du får snart träffa dina bröder igen. - Bröder? Ingen har besökt mig.
- Inte ens Barca. - Har du inte berättat?
- Har han stupat på arenan? - Tvärtom. Han har köpt sig fri.
Besten från Kartago? Vad är Barca, om inte en gladiator?
En man. Fri att ströva utanför murarna.
Tanken är främmande. Skulle jätten föda upp getter och odla grönsaker?
- Med Pietros som kärleksfull hustru? - Han lämnade pojken.
- Han hade hellre lämnat sin kuk. - Nyheten överraskade mig också.
Det var inte hans önskan men han hade inget val.
- Har du talat med honom? - Nej, men jag såg det i hans ögon-
-när han eskorterades ut genom portarna. - Var du där?
Återfå din styrka. Jag kommer snart att få se dig med ett svärd i din hand.
Barca är borta. Spartacus är Capuas mästare.
Jag har vaknat upp i en värld där allt är skit.
Du är en dåre som trotsar Batiatus.
- Han ställer orimliga krav. - Han är din mästare.
- Han kräver din plikt. - Jag tänker inte slakta mina landsmän.
De är utklädda. Du har inget släktskap med fångarna. De är mördare...
- Våldtäktsmän. De förtjänar att dö. - Låt nån annan man ta hand om det.
- Du har inget val. Du är gladiator. - Jag är thraker.
Du är en slav.
Att klamra fast vid ett liv utanför det här, är som att leva utan hjärta.
Du om nån borde veta det.
Jag tänker inte innan jag talar.
Jag avviker till ett mer ett mer passande sällskap.
Pietros.
Är det Gnaeus som har gjort det? Jag ska tala med honom.
Till vilken nytta? Får det Barca att återkomma? Kommer vi återförenas-
-eller att bli fria som han lovade?
Ödet för ibland en man bort från sitt hjärta. Vilket han senare ångrar.
Det känns värre för den som lämnas kvar.
Rom bubblar efter Theokoles nederlag. Ingen kunde tro att det kunde gå.
- Framförallt inte av en thraker. - Gudarna har skänkt huset lycka.
Vi har funderat på att mecenera för att dela med oss av vår lycka.
- Har lyckan återfunnits nertill? - Jag förstår inte.
Prästinnan. Blev hennes ritual fruktsam?
- Jag hann inte slutföra den i tid. - Nej!
- Min make var tyvärr frånvarande. - Du har inte berättat om din andra man.
- Är det Solonius? - Jag hade hellre knullat med en ål.
Nej, en så vacker kvinna som du förtjänar en man.
- Nån med makt... -Han har ingen makt.
- Nån med styrka. Är det en slav? - Din mugg är tom.
Jag tänkte väl det? Men inte vilken slav som helst. Nej, inte för dig.
- Han lära vara skulpterad av Jupiter... - Nu talar vi om nåt annat.
Givetvis. Nu talar vi om nåt annat.
- Hur är det med Crixus? - Crixus?
Ja, med skadorna som han ådrog sig mot Theokoles. Kommer han att överleva?
- Hans styrka börjar återkomma. - Glädjande. Synd om en sån man...-
- ...skulle lämna den här världen. - Det vore det.
Synd att han inte kan delta i spelen. Jag längtar efter att se honom kämpa.
Hur gick det? I tärningsspelet.
Lika dåligt som vanligt. Nästa gång kommer jag att vinna tillbaka...
Fågelflocken verkar ha lämnat Pietros.
Pietros...
Han har befriat sig.
Gnaeus!
Nu räcker det!
Vad är det här för dårskap?
Pietros. Pojken har tagit sitt liv.
Han kommer att bli saknad... Framförallt hans läppar runt min kuk.
I morse skröt jag om att jag hade Capuas skickligaste retarius!
Nu har jag inget mer än hans ben och hjärna krossad mot klipporna.
- Jag ber om ursäkt. - Din ursäkt kan dra åt helvete!
Du får täcka förlusten! En del av dina segerpremier kommer att gå till mig.
- Som du behagar. - Varför? Pietros?
- Han var inget, utskiten av en hora. - Han var en man med ett värde.
Ett halvt mynt... Gnaeus var en gladiator!
År av träning, där varje kostade stora pengar. Det är en man med ett värde.
Han förtjänade inte att leva.
Det är jag som avgör det! Inte du! Inte en jävla slav!
Min generositet har varit gränslös trots det så trotsar du mig.
Mercatos spel närmar sig.
Du kommer att strida som en romare... Eller dö som en thraker.
För honom till läkaren.
- Gråter du för pojken? - Hans död tynger mig.
Han var för svag för det här stället utan Barca som beskyddare.
Alla kan inte vara starka.
- Har du försökt skaffa vänner igen? - Gnaeus. En meningsskiljaktighet.
Som resulterade i att du fick spö.
Lyckades han med sitt lilla nät bli för tuff för Theokoles dräpare?
Fråga honom. Om du nu lyckas skrapa fram tillräckligt från klipporna.
Är Gnaeus död? Varför tog du hans liv?
Det svaret kommer jag aldrig att uttala.
Din handling har svikit oss alla. Gnaeus var en gladiator. En broder.
- Han var inte min broder. - När du svor eden blev vi alla bröder.
Vi svor också på att dö ärorikt. Jag skäms över att jag kämpade med dig.
Du talar som att du hade nåt val.
Det hade jag och jag valde att inte ta ditt liv i arenan.
- Ett val som jag ångrar. - Jag också.
- Kände du Pietros väl? - Nej, inte särskilt.
Ändå tar du hand om hans djur. En syssla som du inte måste utföra.
- En liten gest. - Du har ett gott hjärta.
Det förvånar mig att Barca skulle köpa sin frihet-
-och låta sakerna som han älskade förbli i fångenskap.
- Talade han om ett liv utanför skolan? - Nej.
- Talade han med Ashur? - Ashur?
- Han var väl där? - Jag kommer inte ihåg.
Men om du försöker dra dig till minnes så...
Ursäkta, men jag måste tillbaka. Domina väntar.
Rädslan i dina ögon förråder din tungas lögn.
Din fråga ställer mig i fara. Snälla, låt mig passera.
Dagen närmar sig när jag äntligen ska bli fri.
Då kanske du kan göra nåt vettigt.
Gå härifrån! - Stanna kvar.
Jag söker information angående Barca. Han satsade visst på Theokoles match.
Han vann en förmögenhet som han har nytta av när han är fri.
- Utan att tänka på Pietros? - Inga pengar kunde befria honom.
Barca kanske sörjer, ångrar sig eller så annalkas han frihet...
Tanken eggar mig att se banden mellan slavar tillta.
Mina ögon var tårfyllda när Barca lämnade oss.
- Vilka var det mer som tog farväl? - Bara vår mästare och jag.
Naevia säger att hon följde Barca till portarna.
Hon nämnde aldrig att du var där.
- Hon vet inte vad hon pratar om... - Olika versioner oroar mig.
Om jag får reda på att det finns mer angående Barcas avfärd...
...kommer vi att prata med varandra.
Tror du fortfarande på gudarna?
- Ja. - Varför då?
Hela vår by är borta. Alla vi kände är döda.
Om det inte finns några gudar...
Vi kan inte styra ödet... Allting är obetydligt.
Jag kan inte tro att gudarna skulle visa mig vägen till dig...
...att välsigna mig med sån kärlek. Bara för att bevittna ditt lidande.
Nej. Det finns ett annat syfte på vägen du befinner dig på.
- Ett som ännu inte har visat sig. - Jag kommer aldrig se dig så igen.
- Utan dig kan jag lika gärna dö. - Det finns alltid skäl till att leva.
- Jag skulle gå förlorad. - Nej.
Gudarna skulle visa den rätta vägen.
Du behöver bara blunda... och överlämna dig själv till dem.
Vi ger oss av mot spelen. Har du bestämt dig?
Ja...
- Vad är det här för svar? - En gest.
Jag bryr mig inte om vad det betyder.
- Dess mening kanske blir mer angenäm. - Ut med det då.
Sura pratade ofta om gudarna. Hon trodde på dem...men inte jag.
Må synden straffa dig som tvivlar på gudarna.
Jag har lidit mycket för det. Men inte längre...
Från den här stunden... ska jag tro likt henne.
Och omfamna mitt öde.
Du fyller mitt hjärta med glädje.
Trots att du har kniven som tillhör magistratens son bland dina ägodelar.
Låt oss lägga det förflutna bakom oss. Spelen inväntar din ankomst.
- Jag har bara ett villkor. - Villkor?
Lurar du mig för att sen köra upp ett finger? Tala! Innan jag skär ut tungan!
Jag kan möta mina landsmäns vålnader.
- Men jag vill möta dem ensam. - Sex mot en?
Jag tänker inte riskera mästaren.
Om det här är mitt öde. Om gudarna har visat den här vägen-
-kommer jag inte att misslyckas. - Om du har fel?
Då ska jag ge er stad en massa blod. Innan jag förenas med min fru.
Gudarna har tagit dig så här långt.
De är nog inte klara med dig än. Men jag har också ett villkor.
När du har dödat de sista idioterna...
Det som är kvar av thrakern inuti dig dör med dem.
Du ska omfamna det här ödet. Och ditt öde som Spartacus...
Mästaren av Capua.
Capuas invånare!
Idag hedrar vi den nobla Marcus Minucius Rufus.
En romersk konsul och kommendant vars ära saknar motstycke.
Som en hyllning har Mercato rekonstruerat-
-hans farfars mest kända seger mot de thrakiska horderna!
Skåda fångarna inför er. Tänk er det thrakiska Maedi som anföll Makedonien.
De våldtog, plundrade dess nobla folk. Mördade alla i deras väg...
Till och med en romersk guvernör!
Våldsamheter och galenskap har svept in över landet.
Som ekar i himmelriket. Där gudarna har vänt ryggarna.
Allting verkade förlorat tills Rom sände ut sin favoritson...
Äntra Marcus Minucius Rufus!
För Rufus hedervärda roll fanns det bara ett val.
Han som gav oss regn! Theokoles dräpare!
Capuas mästare. Låt mig presentera:
Spartacus!
Skulle vi inte hedra din farfar? Ändå skriker publiken: "Spartacus".
Oroa dig inte för detaljer, Mercato. Allt det här är för din farfar.
Stig fram. Starta den ärofulla segern.
För att hedra Marcus Minucius Rufus. Låt blod utgjutas.
Du behöver bara blunda och överlämna dig själv till dem...
Du inser väl att min farfar vann den här striden?
Historien kanske inte upprepar sig.
Det finns alltid ett skäl till att leva. Gudarna skulle visa den rätta vägen.
- Han slåss som om han vore besatt. - Av gudarna själva.
Döda!
Gör det inte.
- En fantastisk show. - Det är en ära att få vara till tjänst.
Spartacus!
Jag är Spartacus!
Svensk text: SSG - SweSUB Group © FRiEND, Skaggs, memnock och Incubator
www.SweSUB.nu - Home of the Gladiators...